26:E APRIL 1916, TREDJE DAGEN AV DET IRLÄNDSKA UPPRORET
GRUPPER AV REBELLER FORTSÄTTER ATT HÅLLA POSITIONER
I STADEN MEDAN BRITTISKA STYRKOR ANLÄNDER FÖR ATT KROSSA DEM.
Givakt!
Bered!
Sikta!
Eld!
Vapen ned.
Menig, du avlossade inte?
Nej, sir.
Varför inte?
De männen var väl förrädare, eller hur?
Inte sant?!
Han rör fortfarande på sig.
GPO, REBELLSTYRKORNAS HÖGKVARTER
Till det internationella nationssamfundet från postkontoret GPO, Dublin.
I tre dagar har den irländska republiken stått emot världens största imperium.
Vi håller Dublin stadigt.
Samtliga brittiska attacker bortstötta,
men våra styrkor är omringade.
Ett par veckor eller så.
Hallå!
Vänta lite, fröken. Vart ska du?
Hem.
Jag blev fast hos en vän vid utegångsförbudet.
Det säger du?
-Är du säker på det? -Det är jag, sir.
Du ljuger inte för mig nu?
-Nej, sir. -"Nej, sir."
Löjtnant.
-Vad är det, furir? -Den här vill passera.
Alla i rebelluniform som inte villkorslöst ger upp,
är ett godtagbart mål, furir.
Men civila, framförallt kvinnor och barn, är vi här för att skydda.
Fortsätt du.
Är du säker på att vi kan lita på dem?
De är våra landsmän, furir.
Om vi inte skyddar dem, vem skyddar vi då?
Om de vore värdiga katoliker, Mulcahy,
skulle de i sitt underläge vara moraliskt tvungna att kapitulera
för att förhindra menlöst offrande.
Men hur kommer vi framstå om vi stödjer en imperialistisk protestantstat
mot vår egen, Ers nåd?
I 20 år har jag arbetat med mr Redmond och det irländska partiet
för att uppnå självstyre i det här landet.
Och för att den katolska kyrkan ska vara i centrum för det nya parlamentet.
Jag föreslår bara att vi håller kontakten. Låter dörren stå öppen.
När jag var med dem på postkontoret kände jag något, Ers nåd.
Något kraftfullt. Något positivt.
Något som vi borde vara en del av.
De är huliganer, fader Mulcahy,
och jag förbjuder dig att ha något mer med dem att göra.
Det viktigaste är...
...att bevara kyrkans tillgångar.
Vi måste se till att alla kyrkans egendomar är säkrade.
Ja, Ers nåd.
Och folket?
Kyrkan är vår främsta plikt.
Det är all information som jag kunde samla in.
-En hel brigad? -Två regementen.
Herregud, vi vinner nog,
om de måste ringa in engelska brigader.
Och befälhavare De Valera,
har han täckt stadens ankomstvägar?
Ett litet kompani är placerat vid Ballsbridge under en löjtnant Malone.
Och de andra lederna då?
Jag förstår att De Valera är motvillig att riskera sina män mot sådana odds.
-Ms Carney. -Ja?
Skriv upp en order.
-Du, följ med mig. -Ja, sir.
Världen känner nu till vår kamp mr Connolly, sir.
Hoppas att signalen tog sig längre bort än Liverpool.
Det verkar som att Liverpool har något åt oss.
Brittiska förstärkningar.
En uppgift för dig, Jimmy.
Jag vet att du är rastlös och att det inte skett så mycket än.
Du ska ta orderna direkt till löjtnant Malone.
Frances här ska visa dig.
Hans befälhavare då?
Låt oss kringgå mr De Valera och hans skrupler
och hoppas att brigaderna inte kringgår bron som han fått i uppgift att förstärka.
Peter.
-Farbror Jimmy. -Vad fan gör du här?
Jag ville också slåss för Irland. Men jag får bara skala potatis.
Det är min brors pojk, mr Connolly. Jag måste ta hem honom.
Det är för farligt.
Och du har dina order. Jag skickar tillbaka honom med prästen senare.
Under tiden...
Skulle du vilja vara min personliga budbärare?
Det hade jag gillat, sir.
-Får jag en uniform? -Tja...
du kan ta din farbrors hatt eftersom han inte kommer att behöva den.
Gör dig av med jackan med, om vi ska korsa staden. Kontroller överallt.
Inte en chans att engelska kapitalister skulle förgöra sina egna egendomar.
När det är irländska egendomar sir, ger de blanka fan i det.
Kom nu, vi bör skynda oss.
Se efter det här åt mig, okej?
Vad du än gör, Peter, stanna i byggnaden,
håll dig borta från fönster.
-Gör precis som mr Connolly säger. -Ja.
-Förstår du? -Ja.
Elizabeth.
Tack.
-Snart sätter vi i oss nattvardsoblaten. -Elizabeth.
I det nya Irland, kommer vi inte låta all det här religiösa tramset dela oss.
Min far säger att socialismen är djävulens verk.
Låter som min med.
Men om fattigdom är Guds verk är jag på djävulens sida.
Är det din far som du flyr från?
Han vill att jag ska gifta mig med min kusin.
-Du har inte haft...? -Nej.
Ett fint par. Två bortsprungna brudar.
Det fanns någon annan.
-Och? -Det är därför som jag är här.
Verkar som att vissa saker är viktigare för honom än jag.
Vissa saker kanske är viktigare.
Eller så säger de sakerna oss att den här personen inte är rätt person.
Hade du någon annan?
Det var snarare att jag förändrades.
Hur?
Jag började få egna tankar.
Före det, brukade allt skrämma mig.
Men nu, trots allt det här, är jag inte så rädd. Jag...
Jag är till viss nytta.
Är ni redo?
Kom nu.
-Nå? -General Lowe tackar er
för ert råd angående insamlingen och begravningen av civila kroppar.
-Han ska avsätta en grupp för det. -Och?
Han bad mig att meddela att era tvivel angående deras taktik har noterats
och ska framföras till general Maxwell när han anländer.
Men?
Han är säker på att den passar för den nuvarande militära situationen.
Och kommer förgöra staden och vår förmåga att styra den.
Jag måste skriva till Asquith igen.
Vi kanske har gjort allt som vi kan, sir.
Vi är representanter för Hans majestäts regering,
vi får inte överge våra posteringar förrän problemen är förbi.
Vi har inte sovit på tre dagar, sir.
Jag borde verkligen åka hem.
Svaret är nej, Hammond. Du får lov att ringa din fru.
Ja, sir.
Ja, hon är här, mr Hammond.
Men hon kan inte svara.
Hon är...
inte tillgänglig.
Ms Lacy... hon mår också bra.
Vi mår alla bra.
Ja, mr Hammond.
Han ber om ursäkt igen, men kan inte lämna slottet.
Ber han om ursäkt för att han överger mig under hela påskhelgen med henne?
Det sa han inte, frun.
-Är hon kvar där uppe? -Ja, frun.
Säg åt henne att om hon inte är nere till lunch kommer jag släpa ner henne själv.
Ska jag meddela mrs Hammond att du är sjuk?
Nej, tack. Gör inte det är du snäll.
En slant, herr'n? Vi svälter.
Herr'n.
Det måste vara illa, prästerna sjappar med familjejuvelerna.
-Mor bad mig att komma till dig. -För att ta hem mig?
För att be dig komma hem. Det är ännu inte för sent.
Peter menar att din frånvaro orsakats av medlidande snarare än elakhet.
Det är inte för sent med Stephen heller.
Jag kommer inte hem. Jag behövs här.
Harry, varför är du egentligen här?
Jag lovar, Lizzy,
-jag har lärt mig min läxa. -Se dig omkring.
Du borde hjälpa oss.
Jag har inga pengar.
Har du ingenting?
Jag är desperat.
-Prova på att plundra. -Det är för tarvligt.
Han sa att han skulle vända sig till mor och far.
Han vet vilka de är.
Jag är rädd att han kan ställa till med en scen...
-Eller något värre. -Vem?
Långivaren.
Elizabeth.
Jag kommer strax, Ingrid.
Du förtjänar inte det.
Givakt.
Menig.
Kompani, i led.
Jag kan ställa dig inför krigsrätt.
Du bör skämmas för att stå bredvid dessa män.
Istället...
De letar efter folk som kan städa undan döda kroppar från gatorna.
Jag anmälde dig som frivillig, eftersom du inte passar som riktig soldat.
Ja, sir.
"Ja, sir."
Vänster, vänster, vänster, höger, vänster.
Vänster. Kompani halt.
Kom igen.
25 NORTHUMBERLAND ROAD
-Löjtnant Malone. -Det är jag.
Jimmy Mahon. Nya order från högkvarteret.
-Reynolds. -Sir.
All ammunition som du får.
Låt varje kula träffa.
Ja, sir.
-Var det "Mahon"? -Ja.
-Är du en skytt? -Jag kan skjuta.
-Du? -Frances. Jag kan skjuta.
-Är du en jänta? -Jag är en jänta,
och en soldat.
Okej.
Ni kommer vara i det övergivna huset högst upp på gatan.
Ni skjuter inte förrän ni ser mig skjuta.
Okej, grabbar.
Alla i position.
Kom igen.
Vänster, vänster, vänster, höger, vänster.
Jesus.
Det är massor av dem.
-Det har börjat. -Var kommer det ifrån?
Var skjuter de ifrån?
-Ge mig Mauser-geväret. -Japp.
-Är det inte min gamle vän Georgie Wilson. -Tänkte att du kunde vara här.
-Bjud på en drink. -Jag letar efter Ingrid, Harry.
Din ismö från Belfast med det hetlevrade hjärtat.
Jo, hon har kommit ned från Belfast.
Jag försökte skicka hem henne men hon rymde.
Olydigt fruntimmer.
Försök att bruka allvar, okej?
Det är en krigszon där ute.
De bombarderar kajerna.
Jag kanske kan hjälpa dig i ditt sökande, men...
Ett glas porter, och en whisky åt min vän, tack.
En stor. Och jag har inte ätit sen igår.
Och en macka.
Ni kan få några skivor skinka, men det kommer att kosta.
-Det går bra. -Jag besökte Lizzy idag.
Hon hjälper till vid ett fältsjukhus.
Hon hade med sig en flicka från Ulster. En sötnos.
Jag tror att de var på väg till klostersjukhuset.
-Jag borde ge mig av. -Det är på andra sidan stan.
Det kommer ta dig en halv dag med allt ståhej.
Och en karl kan inte marschera på tom mage.
Georgie.
Fader, snälla, kom tillbaka. Vi är desperata, det är vi.
Fader.
Vi behöver mat, fader.
Bagerierna är stängda, de som rebellerna inte tagit över.
Jag kan varken erbjuda mjölk eller bröd,
men om du har ett meddelande åt någon kär som är iblandad i upproret, tar jag det.
Varför tar du de jävlarnas parti?
Är det inte deras fel att vi svälter?
Någon måste se efter deras själsliga välfärd.
Men vår då?
Vart var kyrkan när de fattiga behövde dem?
Du borde skämmas.
Fader.
Jag har ett meddelande åt min son, Peter Mahon.
Vad är meddelandet?
Han är bara 11. Säg åt honom att komma hem.
Jag för hem honom själv.
Ms Lacy. Du är äntligen uppe.
Ursäkta, mrs Hammond, jag mådde inte så bra.
Det berättade Greta.
-Det har gått över. -Sherry?
Det borde jag inte.
Jag insisterar.
Du kan lämna oss, Greta.
Vet du, ms Lacy...
Ditt besök kan vara mera angenämt... för oss båda
om vi lärde känna varandra lite.
Jag antar att du känner folk som är inblandade i de här problemen?
Nej. Varför skulle jag?
Det är en liten plats.
-Jag vet ingenting. -Du är irländsk.
Det är jag, men precis som du är jag undergiven den brittiska kungen.
Var kommer din familj ifrån?
Min familj är från Cork, mrs Hammond.
Vad arbetar din far med?
Han har en butik.
-Vad spännande. -En skräddare.
Min är en sjöherre.
Han är vid flottan.
Vad arbetar du med, mrs Hammond?
En dam arbetar inte, ms Lacy.
Drick din sherry.
Det kan jag inte.
Greta sa att du mådde dåligt igår morse med.
Jag får lov att ringa efter en läkare.
Snälla, gör inte det.
-Det behövs inte. -Du är min gäst.
Jag insisterar.
De här engelska soldaterna passar bra på skräphögen om du frågar mig.
Sinn Féin-anhängarna må vara rötägg, men de är våra rötägg.
Jag gillar inte att behöva skjuta på dem, förstår du?
Ju förr vi gör det här, desto snarare blir det klart.
Är du okej, kompis?
Vart ska du?
Vi har order.
-Kan du upprepa det, tack? -Här och här.
-Och en andra bataljon här. -Jag förstår.
Nej, nej, kapten Lee, du får inte lov att
ta omvägen via Baggot Street-bron,
eller Leeson Street-bron eller någon annan jävla bro.
Den brittiska armén går inte till reträtt vid minsta fara.
Infanteriet ska ta sig igenom som beordrat, oavsett motstånd.
Ja, mr Hammond?
-Du frågade efter mig, sir? -Ja.
General Maxwell har blivit utsedd att hantera situationen
med alla till buds stående medel.
Var god och informera Nathan om att all framtida kommunikation
med mr Asquith och regeringen måste passera detta kontor.
General.
En lista på samtliga anstiftare.
Namn, adresser, arbetsplatser.
Tack, kommissarie Coleman.
God dag, mr Hammond.
Vad är det för slödder som tror att de kan ta sig an den brittiska militären?
Var kommer det ifrån?
Öppet fönster.
De fortsätter att skicka in dem.
Den gemene mannens liv är inget för de där.
Min egen bror är soldat.
Ändå fortsätter du att fälla dem?
Vi är alla slavar åt någon.
Vad är det?
Avlägsna de döda och sårade.
Jesus Kristus, de krigar som om det vore en fotbollsmatch.
Täck mig.
Nu!
Fick honom.
Jesus.
Låt dem skjuta en stund. Vi måste spara på ammunitionen.
Förstärkningarna borde vara här snart.
Borde vara här inne.
Hallå, unge man.
-Ja, sir? -Hur gammal är du?
Fjorton.
Bara liten för min ålder, sir.
Vi behöver spejare.
Ja, sir, men jag är befälhavare Connollys personliga budbärare, sir.
Det var han som beordrade det så han har nog inget emot det.
Vi behöver veta var fiendens stora vapen finns.
Kan du hjälpa oss?
Kom igen.
Min farbror sa åt mig att stanna här. Undvika fönster.
Din farbror?
Vad heter du?
-Peter. -Peter, kom med mig.
Ta bara djupa andetag, är du snäll.
KLOSTERSJUKHUSET
Ingrid?
Tack gode Gud att du mår bra.
George.
Jag har letat efter dig sedan du rymde från mig.
Det bad jag dig inte om.
Och du hade inget emot att bli av med mig tidigare.
Jag är ledsen.
Tre dagar sen...
Hade jag följt dig till Jordens ände,
men nu är jag en sjuksköterska.
Det känns som att det är Gud som säger åt mig att göra det.
Ingrid, detta är ingen plats för dig.
Följ mig, Ingrid.
Du har lagen och jag har patienter att se efter.
Titta, det är pappa.
Är du redan tillbaka?
Jag ville bara träffa er.
Att träffa er alla.
Sadie.
Minnie, kan du ge din far en kram?
Jag är ledsen om jag var hård mot dig tidigare, Minnie.
Har något hänt, Art?
Nej då. Var är Peter?
Kom med upp så ska vi prata.
Kom nu.
Minnie, se efter dina systrar.
Vi har letat efter dig.
Har du pengarna?
Jag måste vidare.
Jag väntar inte. Skynda dig.
-Kom in, tack, doktorn. -Tack ska du ha.
Den här vägen. Ms Lacy är där uppe.
Hon har inte mått så bra.
Du är tillbaka.
En flod av flyktingar strömmar ner för Mount Street.
Gode Gud.
Ballsbridge är som västfronten.
Är hagelgeväret verkligen nödvändigt, Edward?
Mat har inte förts in i staden på tre dagar.
Jag fick betala tre gånger marknadsvärdet för de där.
Folk är desperata.
Vi kanske borde försöka hjälpa dem då.
Vi kanske borde ge oss av, Dolly.
Jag ringde min syster i Belfast imorse.
De har inga problem där uppe.
De har sina bråkstakar under kontroll.
Du menar katolikerna.
Detta är mitt hem, Edward. Jag tänker inte lämna mina barn.
Den ena är en odåga som inte förtjänar vårt beskydd,
och den andra rymde och vill inte veta av oss.
Om du vill ge dig av, var så god...
Men jag följer inte med till det mörka norr.
Hallå!
Kom hit.
Det är inte säkert. Kom hit.
Bort från gatan. Kom hit.
Hallå.
Kom hit, det är inte säkert.
Han är ett barn. Han är ett barn.
Han är ett barn!
Han är bara ett barn!
Du kommer klara dig.
Flytta er.
-De har oss på kornet. -Då stupar vi stridandes.
Var är förstärkningarna? Var fan är De Valera?
Ni två, runt baksidan.
Vår död kommer att bli en inspiration för andra.
Nej, lyssna på mig nu.
Du kan offra dig själv för gaeliska Irland en annan dag,
när jag inte är med dig. Förstått?
-Källaren, kom igen. -Nej!
Jag gillar inte skitsnacket om blodsoffer. Kom igen!
Vänta.
Halt!
-Släpp vapnen! -Frances, gå, gå.
Släpp era vapen!
Hur många?
Minst två.
Använd ditt skydd.
Är du okej, Danny?
-Vart blev de av? -Källaren.
Bakdörren.
Hör du något?
Frances.
Halt.
Släpp ditt vapen.
Vänd dig om.
Kom igen, Frances.
Vänta. Vänta.
Jesus.
Flytta på er.
-Han kommer väl klara sig? -Kanske.
Kom igen, Peter.
-Han träffades av en kula. -Upp här.
Den mannen, är han död?
-Ja, det är han. -Vi behöver bordet.
-Syster, kan du hjälpa mig. -Ja.
-Lyft honom. Är du redo? -Redo.
-Åh, Gud. -Vänta.
Vänta, vänta.
Sätt ner honom.
Jag behöver bandage. Jag behöver en ren bricka.
-Genast. -Jag tror att den gick rakt igenom.
Packa det. Mer bandage. Du måste få stopp på flödet.
-Han förlorar mycket blod. -Jag behöver sprit.
-Han klarar sig. Han är bara en pojk. -Skickade du ut honom?
Tryck hårdare.
Han har förlorat mycket blod.
-Vad heter han? -Peter.
Peter, lyssnar du? Vi ska rädda dig.
Okej. Du måste kämpa, okej?
Peter?
Fortsätt att hålla det.
Officerare nere!
Gå till höger.
-De kommer undan. -Täck mig.
-Upp med dig. -Spring.
De flyr.
-Ta dem! -Ta dem!
Vi kan inte tappa bort dem nu.
Nerför gränden.
-Vi har dem. -Har du?
Eld.
In till höger.
Stanna!
Gå, gå!
Låt dem inte komma undan.
Kom igen, efter dem.
In där.
Följ dem.
-Ner här. -Upp.
Akta ryggen.
-Upp här. -Kolla till vänster.
Vilken väg?
De måste vara här.
Kolla där.
Du går till höger.
Öppna grinden.
Tappa inte bort dem.
Till vänster.
Mannen delade bara ut sedlar, han försökte förhindra plundringen.
Nej, han måste ha gjort något för
kaptenen skulle säga åt dig att skjuta.
Det var andra med. Barn.
Arton. Nitton. De var bara åskådare.
Och det finns ingen du kan berätta för?
Vem skulle lyssna på mig, Peg? Jag är bara en menig.
Jag är inte någon betydelsefull.
Jag kan inte gå tillbaka.
Men om du ger dig av kommer de efter dig.
Det är inte bara det. Det är...
Det är allt.
Och när jag såg den döda flickan idag,
tänkte jag bara att det kunde ha varit Minnie.
Mitt hjärta blöder för dig för det som du gick igenom i Turkiet.
Se på mig.
De få dagar som du har fått vara med oss,
sett din egen stad vända sig emot sig självt, din egen bror.
Beordrad att skjuta dina egna.
Men du måste gå tillbaka.
Gud förlåte mig, jag vill inte behöva be dig.
Men det gör du.
Ja, det gör jag.
Du måste gå tillbaka.
Jag vet inte vem jag strider för längre.
Du strider för oss.
Din familj.
Du är vår kung och vi är ditt land.
Art, du strider för oss.
Jag älskar dig, Arthur Mahon.
Är du säker på att prästen kommer föra hem Peter?
Ja, det lovade han.
De såg oss. Vi måste gömma oss.
Inte så sugen på att dö för Irland nu, va?
Det gör jag gärna, men jag börjar tro att jag är till större nytta levande.
Vi har kämpat på fel sätt. Så borde vi ha gjort det, som vi gjorde där borta.
-Femton av oss höll tillbaka en brigad. -Äntligen är du vettig.
Jag vill inte ge dem engelska råttorna nöjet att döda oss.
Jag vet vart vi kan gå. Det borde vara säkert.
Gå dit då. Jag går tillbaka till postkontoret.
-Tillbaka till postkontoret? -Min brorson är där.
Allt trubbel som du och mr Pearse har orsakat.
Jag skäms, det gör jag.
Och hur är du klädd?
Ibland undrar jag om du ens är min systers barn alls.
Kom in så ska jag ge dig mat.
Det var vänligt av doktorn att komma.
Du får sitta.
Han sa att de har arbetat oavbrutet på grund av upproret.
Och det är en lättnad att få veta att ditt illamående
blott är en naturlig konsekvens av ditt tillstånd.
Borta om tre månader antog han.
Det är lustigt.
Jag trodde att du var en äventyrerska...
inte en billig hora.
Ursäkta mig?
Du är inte den första, ms Lacy.
Verkligen?
När Charles var i Östafrika fäste han sig vid en inföding.
My-My eller La-La eller något sådant.
Han försökte inte hålla det dolt. Han berättade om henne.
Jag uthärdade,
med vetskapen om att han skulle tröttna på henne och det gjorde han.
I slutet av sin tjänstgöring återvände han till London
och till mig, utan att så mycket som se sig om.
Och det har varit andra med.
Lite... lokala smakprov.
Men jag tvivlar på att jag, eller ens han, kan minnas någon av dem.
Men du är den första som försökt dig på ett trick som detta.
Vad för sorts trick, mrs Hammond?
Att göra dig själv gravid.
Jag gjorde mig inte gravid.
Din make gjorde mig gravid.
Du förstår, ms Lacy, Charles och jag kan inte få barn.
En framstående läkare kom fram till att det var ett problem med säden,
inte jorden.
Så, jag drar slutsatsen att du måste haft andra älskare.
Det har bara varit han, mrs Hammond, det kan jag lova dig.
Säden fungerar bra i fertil jord.
Det verkar helt enkelt som att jag har kunnat ge honom det som du inte kunde.
Det var allt jag hade i botten av skafferiet
och de få bullarna jag kunde göra av det lilla mjöl som fanns kvar.
Och svart te.
Ta det lugnt nu.
Du är en hemsk kvinna.
Jag håller inte med er, det ska du veta.
Riva upp folks liv med galna idéer.
Och det är inte bara jag.
Alla är emot dig.
Alla anständiga personer.
-Här, du ska få en droppe till. -Tack ska du ha.
Jag har inga vapen med mig. Jag vill bara få förrätta.
Skulle du förneka en man att dö enligt sina övertygelser?
Löjtnant.
Monsignor Mulcahy.
Löjtnant Duffy Lyons, jag är inte en rebell.
Jag vill bara ge de här männen, som du avser att döda,
villkorlig benådning.
Självklart, Monsignor.
Men jag vore tacksam om du kunde förmedla
att vi är beordrade att döda dem om de inte kapitulerar villkorslöst.
Det ska jag, Stephen. Tack ska du ha.
Släpp in honom.
Nu.
-Monsignor... -Öppna den.
...har du sett Elizabeth?
Nej.
Fader.
Biskopen sa åt dig att inte gå in ensam.
För många bekännelser för en präst att höra.
Fader Murphy, jag är salig att du är här.
Jag vet att ärkebiskopen är mycket angelägen om rebellernas välmående.
Kul att jag kunde vara till hjälp.
Ja, det kommer någon.
Kolla vem som är tillbaka.
Hoppas att de har cigg med sig.
Hur står det till, Fader?
-Nyheter? -Nej.
Har du blivit präst du med?
Ja.
Den vägen, grabbar.
Det här kan inte sluta väl.
Vi avser att vinna det här, Fader, om jag har något med det att göra.
Fader, du är välkommen tillbaka.
Träffade du ärkebiskopen?
Jag hoppades på att ha med mig hans välsignelse, mr Pearse, men...
Jag har åtminstone meddelanden åt några av era män.
Anhållan om att få rapportera, sir.
Släpp in mig, kompis.
Rapporterar för tjänstgöring.
Var har du varit?
Tillfällig tjänstledighet.
Jimmy.
Vad hände?
Ja, han är väl död?
Herre min Gud. Jesus.
Åh, Jesus.
Han är kall.
Vad hände dig, Peter?
Vad hände?
Och nu börjar det...
angreppet av den engelska ockupanten, som vi visste skulle komma.
Men ju mer våldsam den är, desto mer vet vi att vi vinner.
Var försäkrade om att alla våra nyckelpositioner fortfarande är intakta.
Och stödet i landet ökar allt mer.
En stor grupp frivilliga marscherar mot Dublin från Dundalk.
Myndigheterna har lamslagits av panik,
framförallt i Dublins och Meaths län.
Wexford har rest sig och en kolonn marscherar mot Dublin.
Så, vilken helveteseld som de än låter regna över oss,
måste vi hålla Dublin tills styrkorna från landsbygden anlänt.
Den irländska republiken har redan härdat ut i tre hela dagar,
och enligt internationell lag
har vi nu gjort oss rätt till att anses som en stridande part
och har förtjänat rätten att skicka en delegat till fredskonferensen
som kommer att åtfölja kriget.
Så, låt dem släppa sina granater på oss, för, jag säger det igen, vi vinner!
Vi har sonat Dublin från skammen
och återigen gjort hennes namn ärorikt bland världens stora städer.
Från vårt spillda blod skall frihetens Fenix stiga
och våra barn och våra barns barn
ska njuta av lyckan och välståndet som friheten medför.
Var medvetna om att vi har vunnit!